Tidigare:
- Varför vill du återskapa portalen? - Jag måste tillbaka.
Monoliten var bara en möjlighet. Vi ger inte upp.
- Är det nån sorts sömngel? - Det håller dem vid liv, sovande.
Strucker! Var är Ward?
- Jag försökte döda honom! - Professor Garner?
För sex månader sen
- Förstörde du ett perfekt ögonblick? - Du var för snygg i solen.
- Den här tiden i morgon är vi hemma. - Vem är det nu som förstör?
Vad skulle du säga om jag inte återvände till S.H.I.E.L.D?
- Menar du allvar? - Åtminstone inte genast.
Det finns många anledningar till att det här inte kommer att fungera.
- Jag hade glömt hur rak du är. - Jag vill inte bli en anledning.
Det kommer du inte att bli. Vi är äldre och klokare nu.
Jag tänker inte förlora dig igen.
Så vad säger du? Har jag chans på dig?
- Sa vi inte nyss att vi är äldre nu? - Jo.
Okej... Skål för att börja om.
För att börja om.
Jag vet inte när Melinda kommer tillbaka, Phil.
Tack för att du skickade Jiayings saker.
De kan kasta ljus över situationen.
Jag hör av mig om jag hittar nåt intressant. Och Phil...
- Vänta inte på att Melinda ringer. - Ett gott råd, tack.
Herregud!
Vi är inga monster. Ni kan inte bara låsa in oss i ett isfängelse.
Ingen pratar om fängelse. Och det är en gelmatrix.
- De söver folk. - Det är konstgjort koma.
Vi har tryckt på paus-knappen tills vi hittar en bättre lösning.
- Vad betyder det? - ATCU letar efter ett botemedel.
Vi är ingen sjukdom. Man kan inte hantera förvandlingen på en gång.
- Minns du hur rädd jag var? - Ja, och du ville inte skada oss.
Det har gått överstyr. Folk för- vandlas i okontrollerade omgivningar.
- Alla borde få vara sig själva. - Där har du fel.
Bara för att du kan kontrollera dina krafter kan inte alla andra det.
Tänk om nån skadar sig själv eller andra. Eller inte kan sluta.
Ta Lash. Om det inte räcker att skjuta honom, vad ska man då göra?
Det är orättvist. De flesta Inhumans faller nånstans mellan mig och honom.
Och det är budskapet jag hoppas att presidenten ska höra i dag.
USA:s president?
Världen samlas för att diskutera förbättrade människors framtid.
- S.H.I.E.L.D. ska ju inte existera. - Jag ska vara konsult för ATCU.
- Så Rosalind Price... - har ordnat det. Hon ska med.
- Är det en bra ide? - Vi får inte missa det.
Så jag vill att du övertygar Rosalind.
Det kan legitimera S.H.I.E.L.D. Visa henne en Inhuman som inte är extrem.
- Joey Gutierrez ska omvärderas. - Jag kan kolla hur det går för honom.
- Det kan inte skada. - Jag skickar min rapport.
- Tack för hjälpen. - Det är mitt jobb.
Nej, men varför ringer du till mig?
Säg var du är, så kommer jag dit.
- Dr Garner! - Ska du till labbet? Ett bra tecken.
Jag försöker. Vi försöker.
Men jag kanske inte borde ha berättat allt för Fitz.
Du gjorde rätt som talade sanning.
Hemligheter kan äta upp en inifrån.
- Är du upptagen? - Nej.
- Förlåt att jag inte varit här mer. - Glöm det. Vad är det?
Min telefon. Jag hade med mig den. Jag fotade och gjorde inspelningar.
Den är skadad, men jag behöll den som minne. Jag hoppades att du kunde...
- rädda datan? - Det är säkert meningslöst.
- Jag tänkte att om du såg det... - själv, ja.
Det har alltid känts bra att ha dig som ett andra par ögon.
- Det kan inte skada. Jag gör det nu. - Tack, Fitz.
Jag visste inte att han förvandlades till den där saken.
Orolig för Andrew?
Eller arg för att Strucker hamnade i koma innan han kunde säga nåt?
Alla säger att Andrew mår bra.
Och vad gäller Hydra, så ska vi nog ta dem.
Jag hoppas att du stannar här. Vi har fler problem än Hydra.
Med tanke på Inhumans, monstret och ATCU behöver vi all hjälp vi kan få.
- Monster? - Stor, ful sak, dödar andra Inhumans.
Har ni spårat honom?
Han förvandlar sig till människa, vilket gör honom omöjlig att hitta.
May! Hej! Vad skönt att se dig!
Jag måste gå. Jag måste prata med Andrew.
Han utvärderar en ny Inhuman.
- Jag kollade, han är inte... - Han är på en träningsanläggning.
Var?
Jag kan skapa saker nu.
- Hur får det dig att känna dig? - Uppspelt.
Jag har mycket mer kontroll nu.
Dr Garner?
Kontroll... Ja. Det är viktigt.
Daisy tror att jag kan bli en tillgång för S.H.I.E.L.D.
Hon sa att mitt öde är i dina händer.
Ja, Joey.
Det är det.
Ta inte på dig för min skull.
Hörde om ditt poolparty med Hydra. Och jag som var orolig för dig.
Jag gillade inte Kebo. Lustigt namn. Han låste in mig i bagageluckan.
- Mår du bra? - Självklart.
Genom att döda Wards närmaste män kommer vi närmare den jäveln.
- Coulson är upptagen med Daisy. - Hunter, det... Det är ingen bra idé.
Jag trodde vi kommit över det där med Andrew, nu när han mår bra.
Okej, det gick lite överstyr, men jag kunde hantera det.
Och jag försökte bara skydda dig. Kan du stanna i en sekund?
- Ingen av oss ska ge sig på Ward. - Nu skämtar du väl?
Sen när då?
Säg det, vad det än är.
Du har varit vårdslös och korkad.
- Och varför? - Så Ward aldrig mer ska skada dig!
Jag är korkad för att jag älskar dig!
Jag behöver ingen som räddar mig, jag behöver dig vid liv!
Jag vill inte förlora dig.
- Okej, du har rätt. - Vi ska inte förlora oss själva.
Vi får inte bli besatta av hämnd och förvandlas till monster, som han.
Då har jag besökt en flygande bas också. Var börjar rundturen?
Det är upp till Daisy. Hon ska visa dig runt.
- Grattis på födelsedagen, Jemma! - Det är inte samma sak utan dig.
Hälsa dina föräldrar, vi ses snart.
Wow... Två månar, herrejäklar.
Fitz. Det är möjligt att jag är på en av polerna.
Men stjärnorna och de två månarna försvinner och dyker upp igen ibland.
Men det finns ingen sol. Det finns aldrig nån sol.
Sist vi sågs var jag rena vraket.
Nu känner jag att jag har makt. Det låter säkert jättedumt.
Det låter som att du börjar acceptera att det här är en del av dig.
Jag är ju byggarbetare, så tanken på att jag kan bygga nåt på en dag-
-som borde ta månader, är overklig.
- Eller riva nåt. - Ja, om jag måste. Bara så här.
Daisy försöker sätta ihop ett team soldater. För att slåss.
- Jag kan bli ett vapen. - Ett farligt vapen.
Det oroar mig.
- Vi förväntade oss inte... - Vi är mitt i en session.
- Inte nu längre. - Vi har regler.
Ta hand om dem och stick sen.
- Vad handlar det här om? - Vi måste prata. När vi är ensamma.
Tack för att du kom.
Lugna dig, ingen vet att vi är här.
Får du nån sömn?
Svårt när jag är jagad. Men jag oroar mig bara för den som vill döda mig.
- Varför ringer du inte Daisy? - Jag får inte utsätta henne för fara.
Jag har letat efter mina vänner.
- De som inte är försvunna är döda. - Varför berättar du det här för mig?
Du slogs mot den på min sida. Därmed är du inte misstänkt.
- Varför skulle jag vara det? - Du är med i S.H.I.E.L.D.
- Jag hänger inte med. - Lash är med i S.H.I.E.L.D.
Med din hjälp kan jag bevisa det.
Jag uppskattar att du visar mig runt.
Den är till folk under förvandling. Den klarar alla möjliga krafter.
Den är också skottsäker. Lämpligt när såna som du skjuter på såna som mig.
Tycker du att det är mer humant?
Vårt mål är att observera och utbilda folk, och ja, det kan ta tid.
- Vi har inte alltid den lyxen. - Så svaret är att kasta bort folk?
- Det är inte det vi gör. - Det är så det ser ut.
Erkänn, bara. Du är rädd för såna som mig, rädd för våra krafter.
Absolut.
Vet du ens själv hur stark du är? Kan du få planet att störta?
Om du ville skulle du kunna döda mig. Människan är skrämmande nog ändå.
En psykopat behöver bara en pistol. Nu är folk sina egna vapen.
- Det räcker med några. - Jag skyddar...
Det spelar ingen roll! För varje Daisy Johnson finns det en Lash.
Du är bara okunnig om du tror nåt annat.
Prata med mig, Melinda. Vad handlar det här om?
Jag måste veta själv. Innan nån annan blir inblandad.
Jag har spårat dig. Du var inom fem mil från minst fem döda Inhumans.
Jag har också kollat din sjukjournal. Dina blodvärden har raderats.
Du trodde att du dolde dina spår, men det gjorde du inte.
Von Strucker var vid liv. Han dog inte i explosionen.
Jag spårade honom.
- Han berättade vad du gjorde. - Så en grabb säger...
Han ljög inte! Hans ansiktsuttryck...
Det var ren fasa.
Vad hände med dig? Du kan berätta.
- Ljug inte för mig! - Du vill inte veta.
Han sa att du är ett monster. Hur kunde det ske? Andrew, snälla!
Sluta!
Det har gått tre veckor, Fitz. Om jag inte hittar nåt...
Om jag inte äter överlever jag inte.
Hej, Fitz.
Jag vet inte varför jag fortfarande pratar med dig, varför jag spelar in.
Du kommer ju aldrig att se det här.
Jag har fortfarande inte hittat vatten. Jag bara...
Jag har svårt att fokusera, och jag försöker vara positiv.
Men jag är rädd. Jag är rädd, Fitz.
Minns du första gången vi träffades?
Det gör jag. Du var så tystlåten och blek och...
så otroligt smart och stilig.
Det är en underlig känsla att aldrig vilja vara utan nån.
Du måste ha varit irriterad på mig.
Nej. Aldrig.
Jag föreställer mig vår middag.
Jag tänker faktiskt mycket på oss.
Det finns en liten stuga i Perthshire som vi körde förbi när jag var liten.
Jag vet inte varför, men jag tyckte att den var så fin.
Jag tänker fortfarande på den.
Ett ställe där du och jag kunde ha...
Men det är väl som det är.
Jag vet inte hur länge batteriet räcker. Jag borde spara på det.
Till viktigare saker.
Men jag kommer att fortsätta prata med dig, om det går bra.
Jag kommer alltid att finnas hos dig.
Culver University Gamla administrationskontoret
Tack och lov att du är vaken! Jag är ledsen, jag ville inte skada dig...
Var är vi?
Vi kunde inte stanna hos S.H.I.E.L.D. Jag behövde tid att förklara.
Jag har varit nära att berätta många gånger, men jag visste inte hur.
- Jag bad inte om det här. - Åh gud...
Vad har du gjort? Va?
Sluta, Melinda... Du kan inte...
Sluta med det där! Jag vet inte vad jag kommer att göra.
Instinkten kommer att ta över igen, som i affären.
- Instinkten? - Jag ville inte skada någon.
Du dödade dem allihop.
Hur? När hände...?
Efter Hawaii. Daisys mamma förde protokoll över allt.
Jag gick igenom dokumenten och hittade en bok, med namn på Inhumans.
Jiaying riggade den för att hålla alla som inte överlevde dimman borta.
Jag hade tur...
Först blev jag lättad. Jag överlevde.
Men jag visste att nåt hänt. Jag kände mig sjuk, illamående.
Det pulserade intensivt, som om jag hade hjärtat i huvudet.
Jag kände mig annorlunda. Som om en del av mig låsts upp.
- Låsts upp? - Jag vet inte hur jag annars...
Jag kände mig tvungen att vara nära dem.
- Inhumans? - Jag visste inte varför.
Det vilade en hunger över min hud.
Det var först när jag träffade en som min kropp tog över och jag...
Jag gick till angrepp och jag kände mig lättad. Men med dig...
Andrew? Är du där inne?
Du skulle inte ha förstått.
- Så du... - Ja, jag var feg. Jag ville berätta.
Jag gjorde inte slut för att jag inte älskar dig. Utan för att skydda dig.
Jag är fortfarande kär i dig, Melinda.
Och jag behöver din hjälp.
Vart tog de vägen?
Uppdatera mig när du får reda på mer.
Är allt som det ska?
Det kan vara nåt så enkelt som en jobbromans som gått snett.
Du pratade om din och Daisys vänskap.
Jag kan ha gått lite för långt. Men en sak är säker, den tjejen är eldig.
- Och du har inte berättat för någon? - Jag håller vad jag lovar, Phil.
- Ny look? - Gammal. Men det var ett tag sen.
Får jag?
Visst.
Tänker du berätta vad som hände? Jag köper inte hajattacken.
Gör du inte?
En av mina män högg av den. Han räddade mitt liv.
- Genom att hugga av din hand? - Man måste nog ha varit där.
- Gör det ont? - Varje dag.
Fantomsmärtor. Det man saknar är det man känner av mest.
- Det gör det svårt att glömma. - Så du kanske inte gör det.
Men det är också viktigt att se framåt. Se vad som finns framför en.
- Är vi nära Norad? - Nej, en annan Quinjet vill docka.
- Lincoln. Vad gör du här? - Han vet saker om Lash.
- Är hon från ATCU? - Vi samarbetar nu.
Du har kommit så här långt. Vad har du att berätta?
När vi var på Afterlife blev vi tränade i att smälta in.
Men den där hittar oss.
Jag kollade namnen Lincoln gav mig.
Lash använder Jiayings bok för att hitta oss.
Det är en genealogi över Inhumans. Bara hon kunde använda den, tills...
Tills S.H.I.E.L.D. hittade den. Bara en person hade tillgång till den.
Dr Garner? Det är omöjligt.
Jag ville inte heller tro det.
Så du säger inte bara att Andrew har boken, du säger...
- May tittade i hans flyglogg i morse. - Hon var upprörd, men jag trodde...
Hon och Andrew är försvunna.
Flyg till New York. Ta fram satellitbilderna från The Cocoon.
Helt otroligt att jag säger det här, men presidenten får vänta.
Andrew skulle aldrig skada henne. Han kanske inte vet vad han gör.
- Inhumans kan inte byta form. - Jag såg det med egna ögon.
Det är temporärt. Han kommer inte alltid att kunna byta form.
Förvandlingen pågår fortfarande.
- Och när den är färdig? - Då är han Lash permanent.
Mannen ni känner försvinner. Om han inte redan är borta.
Andrew.
Om jag inte dykt upp, hade du skadat Joey?
Naturligtvis inte. Och du vet att jag aldrig skulle röra Daisy.
Men du gav dig på Lincoln.
Grabben har en mörk sida.
Du förstår det bäst av alla. Se bara vad som hände i Bahrain.
Du såg vad Inhumans kan göra.
Om du inte dödat flickan hade alla omkring dig dött, men du räddade dem.
- Du skulle aldrig säga nåt sånt! - Jag vet precis vad jag säger!
Men du och jag, vi är likadana. Det är därför jag behöver din hjälp.
- Jag ville inte skada flickan. - Nej, och jag vill inte göra det här.
Jag är tvungen.
Jag vet att du tror att jag tappat bort mig själv.
Men det har jag inte.
- Jag vet inte vad jag ska göra. - Jag vet.
- Minns du vår första lägenhet? - Den på Cranbrook.
Ett rum, en bäddsoffa att sova på, och den där iskalla vintern...
- Vi använde ugnen som element. - Det var farligt, men det funkade.
Melinda...
Världen har blivit mer komplicerad, eller hur?
Vi kan inte låtsas att det inte hänt, men jag är fortfarande samma man.
Jag gav aldrig upp hoppet om dig.
Snälla, ge inte upp hoppet om mig.
Ursäkta att jag avbryter.
Jag väntar fortfarande på Joeys utvärdering.
- Du förstår inte. - Jag börjar göra det.
Är du okej?
Vi är gamla vänner, så jag ser gärna att alla går härifrån oskadda.
Men om du har nåt annat i åtanke, så är jag inte ensam.
- Förvaringsmodulen är säkrad. - Uppfattat. Vi är snart i position.
Det här är Coulsons operation. Vi gör inget förrän han ger order.
Han lär inte ge sig frivilligt.
Det här behöver inte sluta illa. Jag tar hand om dig.
Jag avundas inte din situation.
Men jag försöker hjälpa dig. Det pågår en epidemi.
- Vad menar han med det? - Coulson vet vad han gör.
Jag försöker skilja på de goda och de onda. Du gav mig jobbet.
Det var en ganska dålig tolkning av en psykolog. Se dig omkring.
May är bunden i en övergiven byggnad.
Jag vet hur det ser ut, men jag har ett moraliskt ansvar!
Du får se! Snart!
Jag gör dig en tjänst.
- Han är vansinnig. - Nej, han är sjuk.
- Han kan inte styra odjuret. - Gör det inte värre för att hämnas!
- Han lär inte låta oss bara ta honom. - Vi anfaller på Coulsons order.
Jag har bara dödat dem som förtjänar det.
Vem fan gjorde dig till domare och bödel?
- Du måste få ut honom, nu! - Du slet mina vänner i stycken.
- Du har ingen rätt! - Jag har all rätt.
Vi kan hjälpa dig, Andrew. ATCU är nära att hitta ett botemedel.
Jag är botemedlet.
Lincoln och Lash är i östra delen av byggnaden. Han måste till modulen.
Vi vill fånga honom, inte döda honom. Vi måste bara övertala Lincoln.
Jag måste köra på både gevär och yxa.
- Jag behöver hjälp! - Var är du?
Andrew! Vi är vänner.
Eller kanske bara bekanta.
Vi har honom.
Nej!
Tack.
- Är du oskadd? - Ja.
Jag visste inte att du kunde göra så där. Var är han?
Ingen aning, men vi måste få honom till förvaringsmodulen. Nu.
Jag tar honom dit han ska.
- Andrew! Sluta! - Flytta på dig.
Kom igen. Du kan lika gärna göra det.
Jag har ofta tänkt på min död.
De olika sätten jag kan dö på.
Men jag trodde aldrig att det skulle bli på grund av dig.
Jag förstod aldrig varför du gifte dig med mig. Jag var inte lika...
god och empatisk som du.
Det var därför det var så lätt för mig att gå min väg.
Därför jag gav upp hoppet. Jag förlorade nåt när jag lämnade dig.
Jag tänker inte göra det igen.
Men du måste sluta med det här.
Melinda...
Hur visste du att han inte skulle dö?
Det gjorde jag inte.
Jag visste det!
- Allt bra, Fitz? - Ja, jag tror jag har...
Minns du det här?
Ja, från slottet.
Är det den andre mannen?
Jag ska säga det vi alla tänker. Han ser ut som en gris.
Ja, det gör han. Titta på hans rymdprograms logga.
- Vänder man på den liknar de varann. - Lite långsökt.
Okej, men tänk om gruppen som ristade in symbolen också skickade Will.
- Inte Nasa? - Det kanske är större än Nasa.
Säg inte att det är en gammal orden. Det är knäppt, till och med för dig.
Jag vet hur det låter, men det här är en portal till en annan planet.
Allt är möjligt. Det är värt att kolla upp.
Tänker du anta Coulsons erbjudande och stanna ett tag?
Man kan inte fly i all evighet.
Söver vi Andrew som människa saktar det ner hans förvandling-
-så att vi får mer tid.
Jag kan inte förstå hur det känns, men för vad det kan vara värt...
Om jag hade chansen att rädda nån jag älskar, skulle jag ta den.
Vad skulle du göra?
Det är en tillfällig lösning.
Det kan vi nog alla förstå.
Men Andrew hjälpte mig, så jag skulle göra allt som krävdes.
Gör det.
Behöver du gå efter henne?
Det skulle hon inte vilja. Inte nu.
Det har varit en lång dag.
- Får jag bjuda på ett glas? - Ja tack.
Hej. Mår du bra?
Jag kunde inte sova. Jag ville...
titta på soluppgången.
Jag kan inte lova nåt-
- men jag kan ha hittat nåt som kan hjälpa oss att öppna portalen.
Har du?
Och... jag har fixat ditt simkort.
Så jag har hört dina inspelningar och sett dina videoklipp.
Jag visste inte att du funderat på att slå dig ner i Perthshire.
- Det ligger i Skottland. - Jag vet var det ligger.
Så när du sa allt det där om... Du var ju trött och uttorkad.
Jag var klarare i huvudet än nånsin, när jag sa allt det där.
Vad tycker du att vi ska göra åt det?
För tillfället...
kan vi bara titta på soluppgången.
Vad är det?
Ingenting. Jag har aldrig tyckt att jag förtjänar det här.
- En resa till Hawaii? - Nej.
Lycka.
Den här sortens lycka.
Givetvis gör du det.
Det gör vi båda två.
- Varför är jag här? - Vi kommer till det.
Synd med Werner von Strucker. Hoppas för din skull att han inte vaknar.
Han är svag, som sin far.
Var försiktig. Du betalade priset för grabben, men var det värt det?
- Du berättade var han fanns. - Jag gav dig det du bad om.
Jag är bara inte säker på att du ber om rätt saker.
Hämnd ger bara flyktig njutning.
Men njutning, trots allt.
- Du borde tänka i större skala. - Det kommer att bli storartat.
Jag ska skära av S.H.I.E.L.D:s huvud.
För utan Phil Coulson kommer S.H.I.E.L.D. inte att växa ut igen.
Ursäkta mig ett ögonblick.
- Miss Price. - Ursäkta att jag missade mötet.
- Ni får honom inom kort. - Tiden är avgörande.
Jag måste lägga på. Jag hör av mig.
Du behöver inte gå än. Frukost?
- Lagar du den? - Jag är expert på att äta ute.
- Finns det något bra här? - Ruthie's Diner ligger i närheten.
Hon lagar en grym äggröra.
- Det hinner jag nog med. - Bra.
Översättning: Arnar Jonsson www.btistudios.com